"CEEA CE NU NE UCIDE NE FACE MAI PUTERNICI"
Subtitrarea: Florin-Iulian HRIB
Între vremurile cînd oceanele au înghițit Atlantida...
și seminția ariană și-a început ascensiunea...
a fost o eră cum nici nu visai.
Și în această eră, Conan...
a fost destinat să poarte coroana aurită a regatului Aquilonia...
deasupra frunții sale zbuciumate.
Doar eu, cronicarul său, pot să vă istorisesc saga lui.
Dați-mi voie să vă povestesc despre acele zile de mare aventură.
CONAN BARBARUL
Vizionare plăcută! (HIF)
Focul și vîntul provin din cer, de la zeii cerului.
Dar Crom este zeul tău. Crom sălășluiește în pămînt.
Odată, giganții trăiau în pămînt, Conan.
Și în bezna haosului...
ei l-au fraierit pe Crom și i-au luat enigma oțelului.
Crom s-a înfuriat și pămîntul s-a cutremurat.
Focul și vîntul i-au doborît pe giganți și le-au zvîrlit cadavrele în apă.
Dar în furia lor...
zeii au uitat secretul oțelului și l-au lăsat pe cîmpul de luptă.
Iar noi, care l-am găsit...
sîntem doar oameni.
Nu zei. Nu giganți.
Doar oameni.
Secretul oțelului a purtat veșnic cu el un mister.
Tu trebuie să-l înveți, micule Conan. Trebuie să-i înveți disciplina.
Pentru că nimeni, nimeni din lumea asta nu e de încredere.
Nici bărbați, nici femei, nici animale.
În asta poți avea încredere.
Omoară-l pe acela!
Cenușa a fost amestecată cu pămîntul...
iar sîngele a fost ascuns de zăpadă.
Cine știe pentru ce veniseră?
Arme de oțel sau simplu măcel?
Nu s-a aflat niciodată, fiindcă liderul lor a călărit spre sud...
în timp ce copiii au fost duși în nord, la zeul Vanir.
Nimeni nu va ști vreodată că seminția lordului meu a existat măcar.
Povestea lui e o tragedie.
Stai aici!
Nu i-a mai păsat.
Viață și moarte...
tot aia.
Contau numai ovațiile gloatei ce-l întîmpina...
cu urlete excitate și furioase.
A început să realizeze că avea o valoare.
Era prețuit.
În timp, victoriile sale nu mai puteau fi numărate.
A fost dus în Orient.
Era un premiu important, căci acolo maeștrii războiului...
aveau să-l învețe cele mai adînci secrete.
Citirea și scrierea au devenit accesibile...
poezia lui Khitai, filosofia lui Sung.
Și, de asemenea, a ajuns să cunoască plăcerile oferite de femei...
cînd a fost educat de cele mai rasate dintre ele.
Dar mereu a rămas în suflet cu disciplina oțelului.
Mă tem că băieții mei nu mă vor înțelege niciodată.
Am cîștigat din nou!
Asta e bine. Dar ce este cel mai bine în viață?
Stepa întinsă.
Un cal rapid.
Șoimi pe încheietura mîinii și vîntul în pletele tale.
Greșit!
Conan, ce este cel mai bine în viață?
Să-ți zdrobești dușmanii, să-i vezi subjugați înaintea ta...
și să auzi văicăreala muierilor acestora.
Asta e bine! Asta-i bine...
Du-te! Du-te! Ești liber.
Valea!
Se presupune că lordul meu era, probabil, ca un animal sălbatic...
ce fusese ținut captiv prea mult timp.
Probabil. Însă, oricum ar fi fost...
libertatea - un vis uitat demult - era a sa.
Crom!
Aici e cald și am foc.
Nu vrei să te încălzești la focul meu?
Ei mi-au spus că vei veni.
Dinspre nord, un bărbat deosebit de puternic.
Un cuceritor.
Un bărbat care va deveni rege cîndva, prin forțe proprii.
- Care va zdrobi șerpii pămîntului... - Șerpi? Ai spus șerpi?
- Ce cauți tu? - Un stindard.
Un simbol.
Probabil pe un scut.
Doi șerpi, împreunați.
Față în față...
dar uniți într-un singur trup.
Cu un soare și o lună dedesubt.
Soare negru, lună neagră.
Daaa.
Te costă, barbarule.
Zamora.
La răscrucea... lumii.
vei... găsi...
ce-ți... dorești...
în... Zamora!
Crom!
Hrană.
Hrană!
Nu am mîncat de zile întregi.
Și cine zice că vei mînca?
Dă-mi ceva de mîncare ca să am putere cînd vin lupii.
Nu mă lăsa să mor de foame...
ci în luptă.
Cine ești?
Sînt Subotai, hoț și arcaș.
Sînt Hyrkanian, din Marele Ordin al lui Kerlait.
Atunci ce faci aici?
Cină pentru lupi...
La ce zei te rogi?
Mă rog la Zeul Celor Patru Vînturi.
Dar tu?
La Crom.
Însă rareori mă rog la El. Nu prea ascultă.
La ce-i bun, atunci?
E așa cum am zis mereu.
El e puternic. Dacă mor, trebuie să merg înaintea Lui...
și El mă va întreba care-i enigma oțelului?
Dacă nu o știu, mă va alunga din Rai și va rîde de mine.
Acesta-i Crom, puternic pe muntele Lui.
Zeul meu este mai măreț.
Crom rîde de zeul tău, rîde din vîrful muntelui Său.
Zeul meu este mai puternic.
El este cerul veșnic.
Zeul tău trăiește sub El...
Civilizație, antică și păcătoasă. Ai mai văzut vreodată așa ceva?
Nu. Hai să nu mai pierdem vremea!
- E bună. - Habar n-ai de cînd zace acolo...
Mamă, ce pute!
Întotdeauna miroase așa? Cum pătrunde vîntul aici?
N-ai văzut doi șerpi...
împreunați deasupra unui soare negru? Un stindard magnific.
Singurii pe care-i știu sînt ai lui Seth, în turnurile acelea blestemate.
S-au răspîndit în fiecare oraș.
În urmă cu doi-trei ani, era doar un alt cult al șarpelui. Acum e peste tot!
Se spune că sînt șarlatani. Omoară oameni noaptea.
Nu știu nimic.
Lotus negru. Stygian. Cel mai bun.
- Ar fi bine să nu fie Haga. - Aș vinde eu Haga unor asasini ca voi?
- Un bănuț pentru a vă apăra de rău. - Eu SÎNT rău.
Toate-s curve!
El e mort deja!
Îți vine să crezi asta?
Ești prea mare ca să fii hoț.
Vino! Hai să părăsim locul acesta!
Cauți șerpi? Sălășluiesc în Turnul Șarpelui.
Se spune că au bogății nesfîrșite și cel mai mare giuvaier dintre toate...
Ochiul Șarpelui.
Mestec-o încet! E marfă a-ntîia.
- Tu nu ești gardian. - Nici voi nu sînteți.
Sîntem hoți, ca tine.
- Am venit să escaladăm turnul. - Voi n-aveți nici măcar o frînghie.
Doi fraieri care rîd în fața morții.
Știți ce orori se află dincolo de zidul acela?
Nu.
Atunci voi mergeți înainte.
- Ce poate duhni așa rău? - Vrei să trăiești veșnic?
Acela este marele preot, secundul lui Thulsa Doom.
Se spune că Thulsa Doom are o mie de ani.
Eu mă uit aici sus. Voi vedeți ce-i mai jos.
Infideli!
Omorîți-i!
Vreți să trăiți veșnic?
Toate felurile de plăceri și distracții au fost gustate.
Bogăția poate fi minunată.
Dar... succesul poate testa caracterul unui om...
la fel de sigur precum cel mai puternic adversar.
Au fost duși în palatul regelui Osric Uzurpatorul.
Odată era un nordic puternic, ca lordul meu...
dar acum era bătrîn și bețiv.
Aceștia sînt hoții pe care i-ați cerut, sire.
Credeam că au fost trei.
Tovarășul nostru a murit în grădină. L-au mîncat leii.
L-au mîncat leii?
Leii l-au mîncat!
Știți ce ați făcut?
Rexor însuși a venit în fața mea să mă amenințe pe mine, regele!
Ce îndrăzneală! Ce ofensă! Ce insolență! Ce aroganță!
Vă salut!
Thulsa Doom. Am fost mînios ani întregi pe acest semi-zeu.
Șerpi în orașul meu frumos!
Spre vest, Nemedia, Aquilonia. Spre sud, Koth, Stygia.
Șerpi! Pretutindeni aceste turnuri nenorocite!
Voi singuri ați înfruntat gardienii lor. Și ce sînteți voi?
Hoți!
Vedeți asta?
Ei o numesc Colții Șarpelui.
Și chestia asta a fost înfiptă în inima unui tată...
de către propriul său fiu.
Și propria mea fiică a fost subjugată de vraja acestui Thulsa Doom.
Există un astfel de pumnal în mîna ei, pentru mine?!
Ea îl urmează ca o sclavă...
căutînd adevărul sufletului ei...
ca și cum eu n-aș fi putut să i-l ofer!
Chiar acum, în timp ce vorbim, fiica mea călătorește spre est...
spre Thulsa Doom și al său Munte al Puterii.
Ea este hărăzită lui ca soție!
Furați-o înapoi pe fiica mea! Luați tot ce puteți duce.
Mai am destul. Mult mai mult. Destul cît să deveniți voi înșivă regi.
Vine o vreme, hoțule, cînd giuvaierele încetează a mai străluci...
cînd aurul își pierde lustrul...
cînd camera tronului devine o temniță...
și tot ce rămîne este dragostea unui tată pentru copilul său.
La naiba cu Thulsa Doom! E necurat. Un vrăjitor care poate invoca demoni.
Unicul scop al adepților săi este de a muri servindu-l.
Sînt cu miile.
Acest Munte al Puterii, unde locuiește, se spune că este inexpugnabil.
Am vorbit cu Subotai și e de acord.
Hai să luăm ce avem cît timp mai trăim.
Nu am avut niciodată atît de mult ca acum.
Toată viața am fost solitară.
De multe ori mi-am înfruntat moartea fără ca vreun om să știe.
Priveam în colibele și corturile altora, prin întunericul rece...
și vedeam siluete îmbrățișate în noapte.
Dar mereu treceam pe lîngă ele.
Tu și eu... ne împărtășim căldura.
E atît de greu de găsit așa ceva în această lume!
Te rog! Lasă-i pe alții să treacă pe lîngă noi, prin noapte.
Hai să luăm lumea de gît și să o silim să ne satisfacă dorințele!
Copiii Sorții. Copiii lui Doom.
Ei i-au arătat lordului meu drumul către Muntele Puterii.
Tot ei i-au spus să-și arunce sabia și să se întoarcă la pămînt.
Dar e timp destul pentru pămînt în mormînt...
Cîndva, aici au trăit oameni măreți. Giganți, zei.
Cîndva, dar demult.
Aici mi-am întîlnit lordul.
Nu a fost un accident.
Așa cum nu e nici o simplă întîmplare că eu sînt naratorul poveștii sale.
Hei!
Sînt vrăjitor, ai grijă!
Acest tărîm este păzit de zei puternici și spirite de regi.
Rănește-mă și vei avea de înfruntat moartea!
- Poți invoca demoni, vrăjitorule? - Da! Îi asmut pe tine!
Pot invoca un demon mai feroce decît toți dracii din iad!
Au fost tumuli aici de pe vremea titanilor.
Mulți regi au fost îngropați sub ei; regi măreți.
Domeniile lor străluceau cîndva ca lumina pe o mare agitată.
Focul nu arde acolo. Nici măcar o flacără nu se-aprinde.
De-aia locuiesc aici, jos, în mijlocul vîntului.
Tu îngrijești aceste tărîmuri?
Le cînt, în nopțile cînd ele doresc asta.
Le cînt povești de război, despre eroi, vrăjitoare și femei.
Nimeni nu mă deranjează aici. Nici măcar... Thulsa Doom.
Florile cresc p-aici?
Flori?
Flori...
Nu ai venit aici ca pelerin, nu-i așa?
Unge-mi sabia cu ulei și hrănește-mi calul!
Ai mai călărit vreuna din astea înainte?
Nu!
Războinicule, pentru ce sînt florile?
Pentru o fată.
- Unde crezi că mergi, frate? - Mi-e teamă.
Ți-e teamă... să te dezvelești? De ce?
Ești atît de mare și de bine făcut! Ar trebui să fii mîndru de corpul tău.
Cum poți atinge deșertăciunea fără să-ți cunoști propriul trup?
Putem vorbi acolo, unde nu ne pot vedea ceilalți?
Cum să nu, frate. Desigur.
Mi-e teamă și-s timid.
Aceasta este roba ta, roba ta de preot?
Da, e tot ce am.
Bine.
Asta-i tot ceea ce o să ai tu nevoie vreodată.
Ce vezi?
Infinitul.
Bine.
Vă văd!
V-am vegheat! De o mie de ani v-am vegheat.
Cine dintre voi încă se mai teme de moarte?
Cine nu înfruntă deșertăciunea?
Infidel!
Doresc să-ți vorbesc acum.
Unde este Ochiul Șarpelui?
Rexor zice că l-ai dat unei fete.
Probabil pentru... o simplă noapte de plăcere?
Ce pierdere!
Oamenii nu au idee despre ceea ce fac.
Mi-ai violat domiciliul, mi-ai furat bunurile...
mi-ai ucis slujitorii și animalele de casă.
Și asta mă necăjește cel mai mult!
Tu mi-ai omorît șarpele!
Thorgrim și-a ieșit din minți de necaz.
L-a crescut pe acel șarpe de cînd s-a născut.
Tu mi-ai ucis mama! Tu mi-ai ucis tatăl! Tu mi-ai ucis poporul!
Ai furat sabia tatălui meu!
Ah! Trebuie că eram mai tînăr atunci.
A fost o vreme, băiete, cînd căutam oțelul.
Cînd oțelul însemna mai mult pentru mine decît aurul sau giuvaierele.
Enigma... oțelului.
Daa! O cunoști, nu-i așa, băiete?
Să-ți spun? Măcar atît pot să fac.
Oțelul nu e puternic, băiete. Carnea e mai puternică!
Privește în jurul tău!
Acolo, pe stînci.
Fata aceea frumoasă.
Vino la mine, copila mea!
ASTA este forță, băiete!
ASTA este putere!
Forța și puterea cărnii.
Ce este oțelul în comparație cu mîna care îl dirijează?
Privește forța trupului tău, dorința din inima ta...
EU ți-am dat acestea!
Ce irosire!
Meditează la asta pe Copacul Durerii.
Crucificați-l!
A spus că ești vrăjitor.
Îți datorează zeii vreo favoare?
Există pericole, dar văd că puțin îți pasă de ele.
- Spiritele de aici cer o taxă grea. - Atunci o să le plătesc!
Bea!
Cîndva, curînd, poate la noapte, spiritele vor încerca să-l ia.
- Și dacă ele reușesc... - Dacă reușesc, tu le urmezi!
Au plecat!
Toți zeii la un loc... nu ne pot despărți!
Dacă aș fi moartă și tu încă mai lupți pentru viața ta, m-aș întoarce din abis...
înapoi din străfundurile iadului, ca să lupt alături de tine!
Bătrînul zice că Muntele Puterii este cavernos.
Thulsa Doom trăiește în interiorul muntelui.
Ce altceva mai zice?
Că înapoia muntelui există o trecătoare strîmtă.
Multe peșteri. Un hoț bun ar putea intra pe-acolo...
să fure prințesa și să dispară cu ea în întuneric înainte să i se simtă lipsa.
Niște hoți buni ar putea face asta, dar nu și unii răzbunători.
Doar fata. Îl vom ucide pe Thulsa Doom în altă zi.
De-acord?
Conan?
Deci acesta este paradisul!
Prințesa.
Prindeți-i!
Haide!
Tu!
Ajută-l!
Pîngăritorii infideli...
se vor îneca în lacuri de sînge.
Acum ei vor ști de ce se tem de întuneric.
Acum ei vor învăța de ce noaptea le dă fiori.
Caută!
Vrăjitorul... I-am spus că le voi plăti zeilor.
Strînge-mă!
Sărută-mă!
Sărută-mă...
Lasă-mă să-mi dau ultima suflare în gura ta!
Mi-e atît de frig!
Atît de frig...
Păstrează-mă...
caldă...
Păstrează-mă...
caldă...
Focul nu va arde acolo sus. Nici măcar o flacără nu se-aprinde.
De ce plîngi?
El este Conan Cimerianul.
El nu va plînge.
Așa că plîng eu în locul lui.
El o să vă omoare! V-a văzut focurile.
O să vină după mine și cînd va veni, o să vă omoare!
Hei, moșule, de unde ai luat chestiile astea?
De la morți. Zeii sînt încîntați de voi. Vor urmări bătălia.
- Ne vor ajuta? - Nu...
Atunci spune-le să nu ne stea în cale!
Crom...
nu m-am rugat Ție niciodată înainte.
Nu am cuvinte pentru așa ceva.
Nimeni, nici măcar Tu, nu-și va aminti dacă am fost oameni buni sau răi.
De ce am luptat sau de ce am murit.
Nu.
Tot ce contează este că DOI au înfruntat o mulțime.
Asta-i ceea ce-i important!
Vitejia Te încîntă, Crom, așa că îngăduie-mi o dorință.
Îngăduie-mi răzbunarea!
Și dacă nu asculți, atunci la naiba cu Tine!
- Așa se face. - Am reușit! Cu sulița mea!
Vrei să trăiești veșnic?
Doom!
Nu mă părăsi! Majestate!
Nu, nu mă omorî!
TATĂ!!
Purificarea este, în sfîrșit, la îndemînă.
Ziua Judecății este aici.
Tot ceea ce este rău, tot ceea ce este mincinos...
părinții voștri, liderii voștri...
cei care își spun judecători ai voștri...
cei care au mințit...
și au corupt pămîntul...
toți vor fi curățiți!
Voi țineți în mîini lumina mea...
un licăr în ochiul lui Seth.
Această flacără va arde întunecimea...
și o să vă lumineze calea spre paradis!
Copilul meu.
Ai venit la mine, fiul meu.
Căci dacă eu nu ți-s tată, atunci cine-ți este?
Cine ți-a dat dorința de a trăi?
Eu sînt izvorul din care izvorăști tu.
Cînd eu nu voi mai fi... tu nu vei fi fost niciodată!
Ce va fi lumea ta fără mine?
Fiul meu...
Fiul meu!
Așadar, Conan a dus-o înapoi acasă pe capricioasa fiică a regelui Osric.
Și neavînd altceva de făcut...
el și tovarășii lui au căutat aventura în vest.
Multe războaie și dușmănii de moarte a avut de înfruntat.
Onoarea și teama s-au încununat asupra numelui său.
În timp, a devenit el însuși rege, prin forțe proprii.
Iar această poveste va fi și ea spusă.
Traducerea și adaptarea: Florin-Iulian HRIB